Vi lovede ikke at græde.
Du lovede. Ikke jeg.
Jeg hader at forlade dig.
Især nu. Jeg vil ikke være der.
- Men du slipper for at se mig blive tyk. - Jeg så frem til det!
Jeg troede ikke, vores etårsdag skulle se sådan her ud.
Det er vores.
Skriv til mig hver dag. Jeg vil vide alt. Hvordan du har det.
- Hvad du spiste til morgenmad. - Og om den blev nede?
Nej, nej, nej. Caroline, vi klarer os.
- Lov, at du kommer tilbage. - Jeg kommer tilbage. Det lover jeg.
Sidst chance for at stige ombord!
Jeg venter på dig.
Neil!
Nu har du mit hjerte. Hold det nær dit eget og vend hjem til mig.
Jeg vil altid elske dig. Caroline.
Caroline!
Glædelig Valentinsdag.
Hej, mrs. Thomas. Hvordan går det?
Mr. Williams! Sid ned. Sikke fin De ser ud.
Så er vi to.
Jeg sagde lige "det er på tide, at den søde Caroline Thomas dukker op".
- Du er punktlig. - Jeg ville ikke komme for sent.
Nej, det forstår jeg. Jeg har arbejdet her i 25 år.
- De er aldrig kommet for sent. - Ikke engang i løbet af de 40 år inden.
Fortalte jeg, at da jeg stadig underviste-
-så tog jeg altid fri på Valentinsdag for at gå herhen.
- Vil De have noget? Vand? - Nej, tak.
Jeg sidder bare her. Jeg har alt, jeg behøver.
Pas på Dem selv.
Kameraet er slukket.
Jeg har nye reportager at drøfte.
Viceværten med stipendiefonden?
Han vil ikke interviewes. Men senator lrving på den anden side...
Han deltager i valget igen og vil gerne dele sine minder.
Hans biografi og bog med pressereaktioner.
Artikler af og om ham. Hans initiativ for veteranrehabilitering.
Det passer ikke til Amerikas Dagbog.
Præcis! Det kan føre til et job på Profil Verden.
Og jeg følger med som producent.
Så slipper vi for alt det klæbrige og sentimentale.
- Du skal have et glas vand, Julie. - Jeg ordner det nu.
- Føler du dig fanget, Susan? - Nej da!
Julie talte om senator lrving. Han vil gerne interviewes før valget.
- Folkelig interesse. - Senatorer er folk. Af og til interessante.
Vi er ikke Profil Verden. Vi er Amerikas Dagbog. Det her er vores stil:
1944. En ung kvinde går hen på togstationen på Valentinsdag-
-for at vinke farvel til sin mand, der skal i krig.
Han sværger at vende tilbage. Hun sværger at vente. Han savnes i kamp.
Men 65 år senere holder hun stadig løftet.
Hun går hen på stationen hver Valentinsdag for at møde hans tog.
- Og? - Det var alt.
Har hun gjort mere? startet en støttegruppe for flådens fruer?
Hun går hen på stationen. Hun venter. Det er en kærlighedshistorie.
Det minder mig om historien om hunden-
-som søger sin herre på stationen ti år efter, at han er død. Så gribende.
Hunde og gamle damer, der venter på afdøde kære? Hold op.
- Lucas Thomas. Susan Allison. - Hej.
Det er min farmor som venter på togstationen.
Lucas og min nevø studerede sammen.
Da min kone hørte historien, syntes hun, vi skulle tale med dig-
-og få din farmor med i vores program.
Jeg forstår, at det passer til jeres program-
-men jeg ved ikke om farmor vil være med.
- Tak for frokosten, Craig. - Det var så lidt.
Hyggeligt at møde dig.
- Smukt, Susan. - Jeg ordner reportagen!
Hej. Jeg er Susan Allison fra tv-programmet Amerikas Dagbog.
Hej. Jeg er desværre ikke bekendt med jeres program.
- Er du Caroline Thomas? - Ja.
- Vi vil interviewe dig til programmet. - Mig? Du har den forkerte person.
Nej, det var dig, jeg søgte
Det lyder dejligt, men... nej tak.
- Undskyld, jeg har noget på komfuret. - Men...
Hej. Nævnte jeg Amerikas Dagbog?
Ja, du nævnte det. Men jeg er ikke interesseret i TV.
- Og som du hører, har jeg travlt... - Jeg kender Lucas!
Er du ven med Lucas?
Hvorfor sagde du ikke det? Kom ind!
- Lad som om du er hjemme. Te? - Tak, gerne.
- Hvad var det, du hed? - Susan Allison.
- Hallo? - Lucas, det er farmor.
Du sagde ikke, at din ven kom på besøg. Kommer du også?
- Hvilken ven? - Susan Allison. Om et interview...
- Er hun der? - Ja, vi drikker te.
- Jeg kommer straks, farmor. - Så ses vi!
- Farmor! - Hej, ven.
Hej, Lucas! Davs! Hvordan går det?
Glimrende. Lidt forbavset over at se min "ven" her.
Jeg sagde bare, at jeg kender dig.
Rosenbusken er så smuk!
Busken er død.
Den er ikke død. Og den betyder meget for mig.
Min mand og jeg plantede den for længe siden.
- Hvornår var det? - Farmor, undskyld os et øjeblik.
Selvfølgelig, kære. Jeg henter iste. - Lyder godt.
Sådan. Tak.
Hvad gør du her? Du var jo ikke interesseret i min farmor.
- Jeg tror, jeg gav dig et forkert indtryk. - Virkelig?
Men jeg er her nu. Så giv mig nu fem minutter.
Det kan blive en god reportage, som kan hjælpe folk med at tro på kærligheden.
Lidt som historien om hunden.
Hvilken hund?
Din historie minder folk om det vigtige i livet.
Men hvorfor lige mig?
Mange kvinder gik igennem det samme. Min historie er ikke speciel.
- Jo, det er den. - Jaså?
Forklar, hvorfor hendes historie er så anderledes.
Jo...
Du holdt kærligheden i live.
Undskyld, men jeg tror ikke, det her passer mig.
Det gjorde mange kvinder. Jeg blev bare ved med at gå hen på stationen.
Det er så sørgeligt. Hele livet kredser omkring at gå hen på togstationen-
-og vente på en, der ikke kommer.
Julie, det er ikke hele hendes liv. Kun en enkelt dag om året.
Og du venter lige så længe hver weekend, når jeg spiller golf.
Susan venter lige så længe i lufthavnen.
- Men jeg stiger af flyet. - Normalt.
Engang kom jeg ikke med flyet.
- Men nu er jeg her. - Og laver mad til dig! Betjener dig!
Jeg vidste det! Lysene og blomsterne. Det er bestikkelse.
Lad mig gætte. Skal du arbejde i Usbekistan i otte måneder?
Jeg påtager mig en sag på livstid...
Det der er en forlovelsesring.
Præcis det jeg sagde, da jeg så den. "Det der er en forlovelsesring!"
- Og dit svar er? - Du stillede aldrig spørgsmålet.
Stillede jeg aldrig spørgsmålet? Troede du, ringen betød, at jeg ville gå i biffen?
Du burde have sagt "vil du gifte dig med mig?" Og når vi var alene.
Jeg vil dele det med vores gode venner-
-som nok hvisker "stakkels Andrew".
Skulle jeg have sagt ja for deres skyld og bakket ud bagefter?
Siger du nej?
Nej, jeg... jeg ved ikke.
- Burde vi køre? - Bilnøglerne er der.
- Vi passer godt sammen. - Hvordan ved du det?
Du er altid i Guatemala eller Rwanda...
Det er mit job! Jeg rejser til stedet og fotograferer.
- Vil du have, at jeg skifter job? - Nej.
Vil du gøre det forbi?
Andrew, der er forskel på ikke at acceptere et frieri straks-
-og at gøre forbi.
Jeg ringer. Eller ring til mig. Hvad du nu vil.
Behold ringen. Tænk over det. Og når jeg kommer hjem fra Fiji...
- Fiji. Præcis. - Hvabehar?
Ikke noget.
Når du kommer hjem, har du tilgivet mig for, at det blev pinligt og jeg-
-kommer mig over følelsen af at blive trængt ind i en krog og alt-
-bliver som det plejer igen.
Lov mig, at du tænker over det.
Ja. Det lover jeg.
- Godnat. - OK! Godnat, min ven.
Det må have været slemt for dig. Undskyld. Jeg har meget at tænke over.
Hvad? I har kendt hinanden i årevis.
Han er en fin fyr. Han er fantastisk.
Præcis. Så hvad venter du på?
Jeg ved det ikke.
OK. OK...
Fortæl, hvad det egentlig handler om.
Hvis man skal dele hele livet... Skal det så ikke føles spændende?
Er det ikke meningen, at det skal være... magisk?
Bare husk, at gode fyre er sjældne.
Husk det, når jeg spiller golf.
- Forstået! - Jeg krydser fingre for dig.
- Godnat. - Jeg vil bare...
Jeg vil ikke have, at du fortryder det bagefter. Det er det hele.
Jeg ringer i morgen.
Hallo?
- Hallo? - Hej. Hvor er du?
Hos Caroline Thomas. Til jeg får interviewet, er hun min nye slyngveninde.
Hvem skal redigere dit afsnit? Vi er allerede bagefter.
Det skal du, for du er et geni. Hjælp mig? Craig vil have det her gjort.
Jeg må lægge på.
Hej der.
- Ringer du aldrig i forvejen? - Folk kan lægge på.
- Hvad sker der, når du får et nej? - Det er aldrig sket.
- Du burde gå ud oftere. - Hvor er hun?
- Hun er på vej ud. - Ud?
Hun har en date hver lørdag. Du kan måske komme med.
- På en date? - Hun kan lide soldater.
Jeg... jeg venter her.
Her er mine fisk!
Dave, jeg ved, at du kan lide sport. Den er ny.
Hej. Vil du have en avis?
"Bagtal Yankees så meget ni vil, men de er gode for baseballsporten."
Ifølge hvem? Kom nu!
Sådan står der i al fald...
Er det ikke hårdt? At se alle de mænd, der kom tilbage?
Hun bliver vred, når folk ikke forstår, hvem det er, der har det hårdt her.
Jeg hader dem ikke. Bare de ville holde op med at slå mine favorithold.
- Tror du, jeg må interviewe hende? - Ved det ikke.
- Men du har lidt indflydelse... - Men jeg bruger den ikke.
Ikke engang for den gode sags skyld?
Det er ikke min beslutning. Jeg støtter hende uanset, hvad hun vælger.
- Det er fint, at du støtter hende. - Vi støtter hinanden.
Da farfar gik bort, tog hun sig af alle andre.
Min far, hendes elever, mig, de her mænd. Hun var kun tyve år.
Jeg vil tage mig af hende nu.
Du er en meget usædvanlig fyr.
Det synes jeg ikke. Hjælper og støtter du ikke din familie?
Hele min familie er i Boston. Vi står ikke hinanden så nær.
Min far døde for nogle år siden og mor og jeg... ses ikke.
- Jeg vrøvler. Undskyld. - Har du ondt i ryggen?
- Nej. - Prøv at strække hofterne.
Det kan hjælpe reflekserne.
Og du vrøvlede ikke. Vi talte sammen.
Din farmor er nok klar nu, så...
- Så hvorfor gør I det her? - Ærligt talt?
I starten...
Jag håbede at finde min Neil.
Der var så mange sårede mænd. Og jeg tænkte, at alt er muligt.
Og så? Ændrede det sig?
Ja, det antager jeg.
Det føltes godt. At hjælpe. Til og med nu...
Min generation hædrer dem, der tjente.
Tjente landet eller hinanden.
Det lyder måske gammeldags.
Det synes jeg ikke. Ikke gammeldags.
Men det virker til at være et familietræk.
Jeg kan lide hende!
Jeg vil ikke gå, men jeg har arbejde...
Helt i orden, Lucas. Tak for i dag.
Det var så lidt. Samme tid næste uge.
- Dejligt at se dig igen, Susan. - Ja, jeg syntes, det var sjovt.
Jeg med.
- Åh! Lad mig... - Tak.
- Så hvad er det Lucas laver? - Ved du ikke det? Han er fysioterapeut.
Han udgiver snart sin træningsbog.
- Det her var fint. Hvad gør vi næste gang? - Næste gang?
- Tager du et kamera med eller...? - Må jeg lave interviewet? Tak!
Undskyld. OK... Åh!
Vi vil optage det, når du fortæller historien med dine egne ord.
- I den tid... - Jeg udskyder ikke ting.
Livet sker nu. Hvornår vil du begynde?
Er det i orden at lave interviewet sådan her? Jeg føler mig mere naturlig.
"Naturlig" passer udmærket. Er du klar til at gå i gang?
- Med mine egne ord? - Fortæl det som du vil.
Vi burde vel begynde med begyndelsen.
Selvom med Neil og mig er det svært at vide, hvor det begyndte.
Jeg havde kendt ham lige siden grundskolen.
Et år inden skoleafslutningen flyttede hans familie, så vi mistede kontakten.
Jeg mødte ham ikke igen førend i 1943.
Og dengang var der krig.
Vi plantede sejrshaver og samlede skrot og gummi-
-til genbrug.
Hvor man end så hen, blev man mindet om det.
Alle gjorde noget for krigen bag kulisserne.
Alle havde nogen, de elskede "derovre".
Folk satte stjerner i vinduet for at vise, hvor mange der var væk.
Alle var forenede af den patriotiske følelse.
Jeg gjorde mit ved at arbejde med underholdning for militæret.
Caroline? Caroline Jensen?
- Neil! - Jeg kan ikke tro det!
Jenny! Se hvem, der er her. Du husker vel min søster?
Neil Thomas. Du ser alt for godt ud.
Du også. Jeg mener, I ser godt ud. Begge to.
Ser virkelig godt ud.
- Gør ikke sådan! - Det smager udsøgt. Kom her.
- Godt? - Ja.
Så du er pilot? Betyder det, at du skal...?
Jeg har været i USA indtil videre.
Flyveinstruktør på flådens reservebase.
Så...
- Du bliver måske ikke nødt til... - Hvem ved?
- Jeg elsker den her sang. - Ja. Den er god.
Jeg havde skyldfølelse over, at jeg havde fået så sikkert et job.
Men så mødte jeg dig.
Lige pludselig...
Caroline, tidspunktet er måske ilde valgt, men nu fortiden kan man ikke vente.
Når jeg tænker tilbage på vores opvækst sammen...
Jeg husker så meget.
Men det er helt umuligt...
Jeg kan ikke mindes et eneste øjeblik, hvor jeg ikke var forelsket i dig.
Jeg ønsker... Sig noget!
Jeg ønsker, at du kysser mig.
En uge senere var vi formet. Tre dage derefter giftede vi os.
En ting, som folk lærte af krigen, var ikke at spilde tiden.
Man vidste bedre end at lade kærligheden glide en ad hænde.
- Har du talt med Andrew? - Vi har talt med telefonsvarerne.
- Har du bestemt dig? - Om ringen?
- Om ringen eller manden. - Du presser mig mere end han gør.
- Selvfølgelig. Vi taler mere sammen. - Det er problemet.
Siden hvornår? Jeg troede, du kunne lide at være selvstændig.
Du har en god fyr. I flakker rundt i verden og gør jeres egne ting.
Jeg misunder dig friheden.
Jeg tror, jeg behøver mere end det.
Du kan snart svinge igen. Men vi gør det ikke endnu.
Her er en lille øvelse, du kan lave.
Vend dig om. Sådan.
Tag den i venstre hånd. Hold her med venstre hånd.
Jeg løsner den. Det kan gøre lidt ondt.
Bevæg dig sådan, forsigtigt. Mærker du, at det tager imod? Stands der.
- Godt job med fyren. - Han ville være prof, men blev skadet.
Han troede, livet var forbi.
- Hjælper du ham med at spille igen? - Ja. Med tiden.
Ingen genvej til sejren længere.
- Og du? Savner du genvejen? - Hvad mener du?
Undskyld. Jeg googlede dig. Journalistuvane.
OK, hvad fandt du?
Mr. Thomas, Du var basket-stjerne i college-
-og blev senere professionel træner.
Nogle år derefter stoppede du lige pludselig.
Hvad skete der? Hvorfor kvitte et så vigtigt et job?
Jo... Hvis man ser på folk, der gør det...
Mange er skilt. Deres børn kender dem knapt nok.
Jeg ville have mere end at rejse fra by til by med en masse fyre.
Er det ikke farmor, du laver en reportage om?
Jo. Det er det.
- Og du er her for at tale om hende? - Mine hofter!
Reflekserne...
OK, jeg kan vise dig nogle strækøvelser.
- Det ville være rigtig godt. - OK. Tag skoene af.
Nej, jeg... tager ikke højhælede af.
OK, vi begynder med den her. Højre ben frem.
Venstre knæ ned. Lad mig hjælpe dig...
Nu skal du læne dig bagud mod mig.
Kan du mærke, hvordan det trækker?
Det må være min forlovede! Jep, det er ham! Hallo?
Hej Andrew! Mange tak.
Åh, hvor underligt! Hallo? Andrew? Hej!
Mange tak, det føles bedre!
Min onkel solgte os huset.
100 dollar i udbetaling og 50 dollar om måneden i afdrag.
Vi var ivrige efter at se, hvad vi kunne gøre med det.
Træet var råddent og fuld af termitter.
Men det var vores. Det første vi ejede sammen.
Jeg fortryder ikke et sekund af tiden, jeg og min Neil brugte på at puste liv i huset.
Plankerne, sømmene, malingen, frøene i haven.
Hans hænder rørte ved ah. Han er en de! af huset.
Han byggede et paradis til mig, før han tog af sted.
Og min mor gav mig sine møbler. Gyngestolen der?
Den sad jeg i da Neil friede.
Vi fantaserede om børn, der løb rundt i haven.
Neil sagde, at vi nok fik brug for et stakit for at holde dem inde.
Må jeg?
Hold op! Caroline, Hold op!
Vi tog ikke på bryllupsrejse, men ingen har haft en bedre.
Det varede i et år. Præcis på dagen.
Amerikanske fly har udført et stort angreb i dagslys mod tyske mål.
Tyske modangreb ved Anzio. Russiske styrker har gjort fremskridt.
Offensiven i Stillehavet fortsætter. Vor reporter ved Pearl Harbor:
styrkerne i Stillehavet rykker frem og japanerne tager flugten.
Deres plan om at overtage ø-gruppen...
Er du urolig for, at du kan blive nødt til at rejse?
Jeg tror, jeg burde rejse.
- Hvis jeg ikke hjælper til... - Det gør du!
På den her måde har vi en bedre chance for at være her om tyve år.
Jeg kan ikke tænke sådan, Caroline.
Hvis han havde mod til at risikere døden, må jeg have mod til at leve.
Så jeg koncentrerede mig om at føle mig tæt på ham.
Jeg skrev hver dag.
sommetider to gange.
- Vær forsigtig. - OK.
Mr. Mathers! Hej!
Du har fået brev fra nogen med samme efternavn.
Kæreste Caroline. Jeg savner dig.
Her er en gave til min kone, og et fly jeg lavede til vores barn.
Vi lagde ud fra San Francisco og nåede Pearl Harbor på syv dage.
Vi venter på at blive placeret på et hangarskib.
Kampen foregår ved Marianerne og Carolineme øst for Filippinerne.
Marineinfanteristerne indtager en ø ad gangen, mens flåden holder luft og hav.
Jeg tænker på dig hele tiden.
Jeg har dit billede tæt på mit hjerte for at huske, at en dag-
-ligger alt dette bag os og vi kan være sammen.
"Sommetider glemmer jeg, hvor jeg er og forventer at se dig-"
"-men kan kun se en eller anden fuld sømand."
Resten er privat.
Jeg livede op, når jeg fik dem her.
Sommetider gik der flere uger uden at jeg hørte et ord.
Så fik jeg flere på en gang.
Stemningen i kvarteret blev altid trykket, når der kom et telegram.
Det alle frygtede mest var at få et telegram.
Hej, unger. Er jeres mor her?
Jeg beklager.
Men livet gik videre. Sommetider galopperede det af sted.
Del meddeles, at de allieredes flåder og hære l Stillehavet-
-under general Douglas MacArthur har indledt et angreb mod japanske styrker-
-over hele Filippinerne.
Den største armada i USA's historie samledes ved daggry-
-og gik til angreb mod fjenden på land og til havs. S. armé...
Kan du se flyet, far lavede til dig?
Far flyver lige nu. Og han tænker på dig.
Mrs. Caroline Thomas?
Jeg beklager.
De burde måske ringe efter nogen, frue.
"Vi må desværre meddele, at Deres mand Neil Thomas er savnet i kamp."
Han er ikke død. De ved det ikke.
- Savnet betyder ikke død. - Nej.
Min mand er ikke død.
Savnet betyder ikke død.
Den dag begyndte min venten for alvor.
Jeg tror, jeg går ind nu.
- Caroline, er alt i orden? - Jeg er bare lidt træt.
OK, vi holder en pause. Når hun kommer tilbage...
Ring efter en ambulance! Caroline! Caroline!
Hun er på intensiv. De sagde, at du kan gå ind.
- Craig vil vide, hvordan det går. - Jeg håber, det ikke var vores fejl.
- Er du her endnu? - Jeg var urolig.
Hun fik et mildt hjerteanfald. De tager prøver for at se, hvor stor skaden er.
Undskyld, jeg føler mig ansvarlig. At tale om det kan have fremkaldt...
De sidste dage har hun været gladere end jeg nogensinde har set.
Hun kunne være den forelskede pige igen.
- Her. Den er blevet kold. - Tak.
Når jeg er 80, håber jeg, at en som dig tager sig af mig.
Som mig? Hun er meget stærkere end mig.
Jeg hjælper bare lidt til.
Jeg vil sørge for, at hun har det godt.
Jeg ved, at det er det, du gør. Du laver mennesker.
Men kan du lave et hjerte?
Hun var ung, da han forsvandt. Hun har aldrig haft en anden.
Kun en eneste kærlighed hele livet.
Hvor mange får så meget? Den sande kærlighed.
Du...
Hendes hjerte brast ikke.
Hun slap aldrig taget om kærligheden.
Jeg burde gå ind igen.
- Tak for, at du ventede. Selvfølgelig.
Jo, for resten. Her er mine kontaktoplysninger.
- Ring til mig, hvis der er noget... - OK.
- Det er forbi. - Kan vi ikke vente nogle uger?
Og så? Drive hende til hjerteanfald igen, så familien sagsøger os?
Har vi noget andet?
- Det her er Susan. - Susan, min forlovede?
Susan, som troede, vi skulle tale om det, når du kom tilbage.
- Hvordan er der på Fiji? - Smukt romantisk, ensomt.
- Jeg savner dig. - Hvornår kommer du?
Jag mødte nogen, der har bygget en fantastisk båd. De bad mig blive lidt.
- Vi tager måske på sejlads. - Sagde du ikke, at du savner mig?
Jo, men det her er en chance, som kun kommer en gang i livet.
OK. Hav det sjovt og føl dig ikke alt for ensom.
Jeg ringer snart igen. Farvel.
- Hallo? - Hallo med dig.
Åh, hej. Hvordan har hun det?
Skidt, men bagen tror, hun kommer sig. Hun spurgte efter dig.
- Efter mig? - Hun ville vide, hvordan du havde det.
- Hvorfor åbner du ikke døren? - Der er ingen...
Jeg ringede i al fald før jeg kom.
Jo. Og jeg lo i al fald, da jeg sagde, at du ikke må blive.
- Jeg har lektier for. - Lektier?
Jeg skal til Washington i morgen. Jeg skal have læst.
OK. Så antager jeg, at vi ses-
-når du kommer tilbage.
Du...
Min chef Craig troede ikke, at interviewet var godt for din farmor, så...
- Han standsede projektet. - Åh.
Jeg tror, farmor bliver skuffet.
Så hvad skal du lave nu?
Interviewe bløde personer og velgørenhedstyper.
Nej, jeg mener...
Hvad skal du lave nu?
Jeg burde ikke have åbnet døren.
- Vil du have, at jeg går? - Nej.
Men jeg tror, det er bedst.
Man skal vide, hvad man står for.
Det kræver mod at stå fast ved sin overbevisning.
Jeg føler mig velsignet. Alle modgange førte noget godt med sig.
Men tro ikke, at jeg er færdig. Jeg fortsætter så længe vælgerne vil det.
Det bliver sikkert mange år til. Godt, drenge.
- Tak for Deres tid, senator. - Lad mig vide, når l viser det.
Hvis jeg kan gøre noget for dig her i Washington, så bare sig til.
Der er en ting...
Miss Allison? Det er Max Irving. Vi fandt oplysningen, du søgte.
- Det gik hurtigt. - Vi mailer det.
- Tak, senator. - Intet problem.
Lyder godt.
- Hej. - Kan du gøre mig en tjeneste?
Jeg mailer noget. Jeg vil kontakte alle levende slægtninge-
-til en mand ved navn Billings. Jeffrey. Et sted i Texas.
- Det er Lucas. Jeg må lægge på. - Lucas?
Hej. Hvordan går det med vores pige?
Hun sover lige nu. Hun er hårdere end hun ser ud.
Tak.
Mine forældre kom fra New York. Det bliver en god overraskelse.
- Hvordan går det i Washington? - Alt i orden. Jeg tager til Texas nu.
Ved du, hvad de gjorde for at finde din farfar, da han blev erklæret savnet?
Alt de kunne gøre. Farmor var i flåden i flere år.
Vidste du, at to personer overlevede din farfars sidste mission?
Vidste kun besked om en. Roberts.
Men han overlevede ikke længe. Han døde kort efter, han kom hjem til USA.
Der var en til. Jeff Billings. Flåden fik rapporten, men lavede rod i arkivet.
Han var erklæret død til for syv år siden, da han døde af naturlige årsager.
Så fik de styr på papirerne. Din farmor holdt vel op med lede på det tidspunkt.
Og det er nok lidt for sent for ham at fortælle noget brugbart.
De døde taler hele tiden, Lucas.
Hej.
Mr. og mrs. Billings? Susan Allison. Jeg ringede fra Washington i går.
Jeg hedder Anne. Det her er Glenn. Er du damen fra TV?
- Det er mig. TV-damen. - Vil du have noget at drikke?
Nej, tak. Tak for, at du gik med til at tale med mig.
Jeg ved ikke om vi er til nogen nytte. Jeg husker fars krigshistorier.
Han nævnte løjtnanten, der reddede hans liv, men han vidste ikke-
-hvad der var sket med ham.
Vent lidt. Reddede løjtnant Thomas din fars liv?
Ja, frøken. De blev skudt ned og var såret begge to.
De hoppede ud med faldskærm og gemte sig i junglen på Bataan-halvøen.
Lokalbefolkningen hjalp far med at komme tilbage til amerikanerne.
Men hvis de hjalp din far...?
De havde kun en lille vogn. Stor nok til at gemme en mand.
Løjtnanten nægtede. Han sagde, at far havde det værre-
-og at de kunne hente ham senere.
- Alt står i brevet. - Hvilket brev?
Det første brev far skrev efter, at han blev reddet.
Det var sidste gang, far så løjtnanten. Han forsøgte at finde ham-
-men løjtnanten var opført som "savnet i kamp".
Blev Thomas i junglen?
De mødte nogle andre. Indfødte og rebeller.
Han var i det mindste ikke alene. Far skrev alt ned.
Mor lagde det i Biblen for at huske, at alt er i Guds hænder.
Jeg tror, far ville ønske, at løjtnantens kone fik det.
- Det var det. Endelig hjemme. - Hallo der!
Hallo! Smed de dig ud fra sygehuset, fordi du var for besværlig?
- Hvordan har du det? - Glad for at se dig.
- Velkommen tilbage. - Slip ham så vi kan snakke.
Det her er mine forældre. Min mor Maggie. Min far Neil den yngre.
Det føles som om, vi allerede kender dig.
Godt, at du kan lide programmet. Jeg har en overraskelse til dig.
Neil... Din far reddede den her mands liv.
Han havde chancen for at blive reddet men valgte, at hjælpe en anden.
Billings ved ikke, hvad der skete senere, men han nævner navnet Morang.
- Jeg vil undersøge det. - Kan du finde ham?
Nogen ved, hvad der skete i junglen.
Jeg finder ud af det det. Det lover jeg.
- Lovede du det? optimistisk, men jeg klarer det.
- Og dit arbejde spiller ingen rolle? - Det her er mit job. Du gav mig det.
Jeg standsede reportagen.
- Lad mig forklare! - Nej!
Som du vil. Vi ses om en uge. Det er tre år siden jeg sidst har haft ferie.
- Mener du det? - Ja.
- Jobbet venter måske ikke på dig. - OK. Hvis det er sådan, du har det.
Kan du tale hende til fornuft?
Ikke at jeg tager Craigs parti, men du har kun et navn.
- Nej, jeg har et sted. Bataan-halvøen. - Det er ikke sikkert.
- Ifølge brevet var Morang indfødt. - Jeg er indfødt New Jersey-bo!
Caroline Thomas skal ikke dø uden at have fået svar på sine spørgsmål.
Du faldt for hendes barnebarn.
Jeg indrømmer, at det var tæt på, men jeg holder af Caroline.
Susan, hvad skete der? Hvad skete der?
Ingenting. Næsten ingenting.
- Og Andrew? - Jeg vil bakke væk fra Lucas.
- Du kan vist lide... - Kan vi skifte emne?
Jeg holder mig fra Lucas. Se her! Jeg bakker! Ingen Lucas.
Forstået.
- Hej. - Hej. Har noget til dig.
Den holder dig smidig, frisk-
-og forhåbentlig glad.
- Åh. Gør den alt det? - Ja. Når jeg har lært dig at bruge den.
Jag kan ikke tage imod den.
Du har travlt med arbejdet og løber omkring for min farmor.
Jeg tænkte bare... Hvornår når du at tage dig af dig selv?
Jeg jogger.
Der er blomster med i det. Bare så du kan standse op et øjeblik-
-læne dig frem med rank ryg og dufte til roserne.
Jeg elsker roser. Jeg kan ikke...
Hvorfor ikke? Det er bare en gave. For alt du har gjort.
Det er nok bedst, at vi holder os til venskab.
Venskab. OK.
Så siger vi venskab.
Jeg kan lide dig.
Men jeg er sammen med en anden, og jeg...
Jeg må få styr på mine følelser for ham først.
Var du nødt til at sige det? Nu kan jeg lide dig endnu mere.
Er det så tæt på, du kom? Nord for Orion, på Bataan?
Har du koordinater? Skrev piloten dem ned?
Hvad var det jeg sagde? Han bliver en stjerne.
- Du har ret, mor. Tjek det hele ind! - Jeg er så stolt.
- Det er lidt pinligt. - Hvorfor?
Jeg håber bare der kommer nogen.
Hvem vil have en signeret træningsbog?
Du har hjulpet så mange. De vil se dig.
- Og vi er her. - Inviter Susan herhen.
- Hun er sød. - Hold nu op. Hun har en kæreste.
Undskyld. Det virkede som om, I havde noget.
- Nej, vi har ikke noget. - Jeg syntes, hun virkede interesseret.
Hun nævnte en anden. Jeg fangede den.
Giv ikke op for hurtigt.
Du kan lide hende. Det kan jeg se.
Den hun taler om er måske ikke den rette.
- Hej! Hvad gør du her? - Jeg kom hjem en dag før.
- Havde du ringet, havde jeg hentet dig. - Du må gerne køre mig i morgen.
Rejser du allerede igen i morgen?
Nej, nej. Må jeg begynde forfra? Undskyld.
Jeg har siddet på et fly i tolv timer, og jeg trænger til et kram.
Åh! Hvad er det, du forsker i?
Er det Bataan? Hvad sker der?
Husker du kvinden, hvis mand forsvandt under anden verdenskrig?
- Jeg hjælper hende med at finde ham. - Efter 60 år?
Jeg kender navnet på den, der så ham sidst.
Morang?
Har du stadig kontakter på Filippinerne, som kan hjælpe mig?
Ja, et par stykker. Men jeg har ikke talt med dem i et stykke tid.
Hendes store kærlighed. Hun ved stadig ikke, hvad der skete.
Det var alt, du behøvede at sige. Alt for kærligheden.
- Jeg vil ikke gøre dig ondt. - Nej, det er klart.
Undskyld, Andrew, men vi er ikke klar.
Jeg håbede, men... Jeg havde en fornemmelse.
Vi støtter ikke hinanden. Det er hverken din eller min fejl.
Det er bare sådan, det er.
- Har du mødt en? - Nej.
Hvorfor tror du...?
Nej, det har jeg ikke.
Kan du maile mig alt du har om den forsvundne soldat?
Ja. Men burde vi ikke tale om os?
Ikke lige nu. Jeg...
Det er min tur til at tænke over det.
Jeg ringer til mine kontakter. De kender måske nogen, der kender nogen.
Tak. For at du er så fantastisk.
- Hej. Vil du signere den her? - Nej.
- Hvorfor ikke? - Jeg skrev den ikke.
Undskyld! Din farmor ringede og bad mig komme herhen.
- Det her er fint. Tillykke! - Tak. Mange tak.
Fortalte hun, at hun allerede læser for veteranerne igen?
Dejligt, at hun har det godt.
- Sidst vi sås... - Du behøver ikke forklare.
Det vil gøre det. Jeg ville ringe, men...
Undskyld, men jeg skal gøre klar til signeringen.
- Kan vi tales ved en anden gang? Selvfølgelig.
Se, hvem der kom.
Du er tilbage! Men hvad med din umulige opgave?
Andrew hjælper mig. Lige nu må jeg redde min karriere.
Jeg må fortælle noget. Jeg har lige fået det at vide.
- Hvad gør du med mit kontor? - Du har intet kontor. Du sagde op.
- Jeg... Jeg sagde ikke op! - Jeg misforstod det måske.
Vi håbede, du ville komme tilbage, så vi gjorde en bås klar.
En bås?
Forsigtig!
- Hvorfor indstiftede du stipendiet? - Jeg havde ikke råd til at studere.
Ser godt ud.
Andrew, det er Susan. Ring til mig når du kan og fortæl, hvor du er.
Telefonsvareren er fuld.
Hvordan føles det at inspirere landet til at forenes omkring en fælles sag?
Andrew? Hej.
Jeg har forsøgt at nå dig i flere uger. Troede, du havde spærret mit nummer.
Nej, jeg har arbejdet. Jeg forsøger at komme over os.
- Undskyld - Du havde ret.
Det var bedst sådan her. Jeg er der aldrig.
Faktum er at jeg er i Abucay på Bataan.
Jeg har fundet oplysninger til dig.
Caroline! Caroline, den der mand Morang!
Vi fandt ham!
Så jeg kan se mr. Morang i fjernsynet?
Ja, og han kan se dig. Næsten som at være i samme rum.
Helt fantastisk.
Alt i orden, farmor?
OK, lad forestillingen begynde.
- Så går vi i gang. - OK, mr. Morang. Så er det nu.
- Hej. Er De mrs. Thomas? - Hej, mr. Morang.
Kald mig bare Caroline.
Caroline.
Det er en ære at møde dig efter alle disse år.
Jeg er taknemlig for at få chancen. Jeg troede ikke, det var muligt.
Mr. Morang, ved du, hvad der skete med min mand?
Ja, det ved jeg.
Første gang jeg så ham var han hårdt såret.
Amerikaner?
Hjælp... hjælp ham først.
Hans ven var også hårdt såret.
- Han er død. - Hjælp ham først.
Han var en god mand.
- Hvor fører du mig hen? - Til amerikanerne.
- Tag ham først. - Han klarer ikke turen.
- Giv ham en chance. - Der er kun plads til en.
Tag ham.
Det ordner sig, Billings.
Du kommer hjem, Billings.
Sulten?
Thomas havde altid et foto af dig og drengen i lommen.
Nu har du mit hjerte. Hold det nær dit eget og vend hjem til mig.
Jeg vil altid elske dig. Caroline.
Mange gange bad han Gud at bevare dig.
Thomas blev stærkere. Han gik med i vores kamp.
Af og til kom der fjendtlige japanske patruljer forbi.
Hvis vi så dem, dræbte vi dem.
Sommetider kom de ikke. Så gik vi på jagt.
Bare rolig, Morang. Du skal ikke bekymre dig.
Søg dækning!
Pas på!
Thomas!
Ned i båden!
- Hjælp ham. - Du er såret!
Hjælp ham med at komme i sikkerhed!
Jeg kommer tilbage.
Herren er min hyrde, jeg lider ingen nød.
Han lader mig ligge i grønne enge.
Han leder mig til det stille vand. Han giver mig kraft på ny.
Han leder mig ad rette stier.
Selvom jeg går i mørkets dal, frygter jeg intet ondt.
For du er hos mig.
Caroline.
Vi begravede Thomas ved klipperne.
Mr. Morang...
Tror De, at De kan finde det sted igen?
Jeg husker det.
Tag nummer et og tre. Tak.
Efter alle de år... Nu ved hun det.
Jeg ved ikke, hvordan jeg kan takke dig.
Glad for, at jeg kunne hjælpe hende.
- Julie er straks klar. Vi lader jer få fred. - Bliver du ikke?
- Jeg vil ikke trænge mig på. - Det må du gerne gøre.
Efter signeringen troede jeg, du aldrig ville se mig igen.
Undskyld, jeg var nok lidt skuffet efter jeg så dig med kæresten.
- Hvornår? - Nogle dage tidligere.
Jeg så dig med en fyr. Du holdt om ham med en vis entusiasme.
Men det var ikke...
Det var et farvel.
Farvel?
Så hvad sker der nu?
Nu henter flåden din farfars lig til USA-
-og indleder identificeringsprocessen, som er lang-
-så vidt jeg forstår og så...
Derefter bringer de din farfars lig hertil, så han kan blive begravet...
- Iagttog du mig? - Ja.
- Hvorfor? Kan du lide mig? - Ja, en lille smule.
Jeg må tilbage til arbejdet. Der er en vigtig reportage...
Vil du virkelig have, at jeg lader dig gå nu?
Senere.
- Hvordan har moster Jenny det? - Nyt barnebarn!
Hun siger, at hun sendte billeder...
Du skal downloade dem først, farmor. Bare klik der.
Åh, se der!
- Hej. Vi søger mrs. Caroline Thomas. - Lucas, hendes barnebarn. Kom ind.
Mrs. Thomas. Jeg er feltpræst Richard Brady. Det her er sergent Harris.
På flådens vegne må vi meddele, at Deres mand-
-løjtnant Neil Thomas, som været savnet i kamp i 66 år-
-er blevet fundet.
Det er mig en ære at kunne overrække Deres mand personlige ejendele.
Jeg kan også fortælle, at følgende udmærkelser-
-er indstillet af flådeministeren på en taknemlig nations vegne.
For respektabel optræden og tapperhed udover hvad pligten kræver-
-tildeles løjtnant Neil Thomas posthumt-
- Purple Heart, Silver Star og Navy Cross.
Tak.
Mange tak, begge to.
Nu har du mit hjerte. Hold det nær dit eget og kom tilbage til mig.
Jeg vil altid elske dig.
Hvad er det du gør? Læg spaden fra dig!
Farmor, det er på tide at fjerne den.
Det var den første rosenbusk, din farfar plantede her.
Jeg ved det, farmor, men... Se.
Den kommer sig ikke. Den er død.
Måske ikke. Måske...
Der kan være liv i rødderne.
Beskær den ned til jorden. Alt den vil have er en chance.
OK.
Jeg tror ikke på at give op.
- Du kan få dit kontor tilbage. - Gav du ikke det til en anden?
Det her bliver vores bedste reportage nogensinde. Hvor og hvornår sker det?
Togstationen, Valentinsdag. Senator Irving trak i nogle tråde.
Herligt! Han er sådan en god fyr.
Helbillede, så nærbillede. Og så panorerer du bare.
- Du kommer lige til tiden! - Jeg er så glad for, at du er her.
- Straks tilbage. Fem minutter. - Glædelig Valentinsdag.
Godt at se dig. Og dig.
- Caroline, er alt i orden? - Ja. Og tak endnu en gang.
Toget kommer om nogle minutter. De bærer din mand gennem tunnelen der.
Caroline, du behøver ikke gøre noget udover at vente som du plejer.
Og tænk ikke på kameraerne. Bare lad som om, at de ikke er der.
- Mrs. Thomas. Hvordan går det? - Mr. Williams! Så fin De er.
Så er vi to.
Jeg sagde lige "det er på tide, at den søde Caroline Thomas dukker op".
- Du er punktlig. - Jeg ville ikke komme for sent.
Nej, det forstår jeg.
Min mand kommer hjem i dag.
Ja, jeg har hørt det.
Opstilling.
Følg det der.
Deling, fremad march.
Op, langsomt.
Deling, fremad march.
- Gå ind. Jeg må vande roserne. - Vi kan gøre det, mor.
Nej, kære ven.
Susan, det du gjorde for min farmor var fantastisk generøst.
Jeg synes om din familie. Det var dejligt at lære dem at kende.
- Trods at du skal døje med mig? - Du er ikke så dum.
Jeg vil også gerne lære din familie at kende.
- Det kommer du måske snart til. - Virkelig?
- Ja, jeg talte med mor i går. - Herligt!
Vi har ikke altid stået hinanden nær, men det var fint.
Hvornår var du hjemme sidst?
Jeg tror, det var, mens min far levede.
Det var en lykkelig tid.
Jeg vil ikke have, at det skal føles anderledes uden ham.
Sommetider er anderledes godt.
Uventet.
Skal jeg tage med, når du rejser hjem på besøg?
Det ville være anderledes. Og godt.